Chudák McCourt
Film je podle mého názoru typickým hollywoodským počinem a s poselstvím knihy nemá mnoho společného. Kniha totiž reprezentuje autobiografický popis toho, jak McCourt prožíval své dětství a dospívání ve Státech a posléze na západě Irska ve 30. a 40. letech v době hospodářské krize a začínající 2. světové války. Je to upřímné vyznání, vlastní minulost a skutky viděné vlastníma očima. To úplně stačí k vytvoření velkého díla, kde se mísí humor s hořkostí života. O to nuzné prostředí okolo vlastně ani tak nejde.
Představit McCourtův bezmála 400 stránkový román divákům by pro Alana Parkera zřejmě znamenalo natočit místo bombastického velkofilmu několikadílný seriál, něco na způsob TV přepisu Jiráskova F.L. Věka. Třeba se něčeho takového od někoho jiného v budoucnu ještě dočkáme.
Otce Franka hraje Robert Carlyle. Nutno podotknout že tohoto herce nemusím po tom, co se snažil "věrně vykreslit" postavu Hitlera v TV seriálu Rise of Evil stylem "Já jsem Hitler s knírkem a nenávidím židy", zatímco ve strhujícím Pádu říše, distribuovaném ve stejnou dobu v kinech, byl naopak Hitler zachycen mimořádně věrohodně.
Malachy McCourt za Severního Irska a Hitler z Rakouska mají přitom cosi společného. Jsou to nespokojení a frustrovaní outsideři společnosti na podpoře, terče posměchu a pohrdání okolí. Když se však podíváte do obličeje Roberta Carlyleho, vidíte zdravou osobnost, charakterního, pohledného, ambiciózního, uhlazeného a milého Hollywoodského herce. Že je to prolhaný alkoholik zanedbávající rodinu (který navíc v knižní předloze kdesi ztratil zubní protézu), mu neuvěříte.
Matka angela je na tom o něco lépe, i když o tom, co je to vlastně za člověka, se z jejího chování a dialogů také mnoho nedozvíte. V románu se jedná o typickou matku z konfliktní rodiny, ukájející se ve své neschopnosti nějak situaci řešit naivními představami, že se manžel změní a přestane zanedbávat děti. Ve filmu vám to ovšem musí objasnit vypravěč.
Hlavní postava neurazí, protože většinu času jenom zachmuřile pozoruje ostatní a myslí si své.
Co se povedlo, to jsou některé vedlejší postavy, např. učitelé ve škole nebo uncle Pat. Bohužel nemají v metráži celovečerního filmu moc prostoru, a tak se nedozvíte, že uncle Pat je trochu retardovaný, protože ho, jak bylo Frankovi vysvětlováno, ho v mládí pustili na hlavu.
Kulisy jsou působivé, jen snad trochu kýčovité a přehnané. V Limericku rozhodně neprší tolik jako při biblické potopě.
Přečtěte si knížku a film si snad raději půjčte jiný.
Hodnocení: 3 / 10
Přidáno: 27.7.2014
"The best of " českých sociálních dramat
Díra u Hanušovic je sociální drama z vesnického s komediálními prvky. Děj je postaven na tom, že dva představitelé během filmu nenadále zemřou a třetí ochrne po mrtvici. Ostatní protagonisté se s tím nějak vyrovnávají. Nad tuto linku tvůrci umístili sérii gagů, které jsou ovšem po filmu rozesety řídce a většině jsem se ani nezasmál. Co je vtipného na tom, že hrobník najde na hřbitově lidské ostatky, nebo že Hynek Čermák vyhodí za hřbet kotě z domu a při tom sprostě křičí? To je tak na úrovni Heleny Růžičkové v sérii Slunce, Seno… Pár legračních momentů tam bylo (scéna se statikem, scéna s manželkou pokrývače v hospodě, kterážto si stěžuje, že manžel je stále někde na střechách nebo v garáži), ale to je málo. Chtělo to asi víc přípravy a pečlivosti. Vzpomeňme na Svěrákovy komedie, kde tvůrci stříleli jeden vtip za druhým a pokaždé se trefili. Tenhle film spád nemá. Desetivteřinový statický záběr na malebné údolí mě nutil sledovat hodinky, kdy už to skoční.
Řada scén mi připomenula jiné české filmy. Například: Do kostela zatéká a místní to jdou opravit (Zapomenuté světlo), pán si staví dům, nemá peníze a tak to jde pomalu (Dům), mladou sympatickou holku si chce odvézt bohatý cizinec a uchránit ji před osudem (Štěstí, Kráska v nesnázích). Se sociálními dramaty se vůbec v posledních letech roztrhl pytel (Mistři, Sluneční stát, Divoké včely, Čtyři slunce,…) a proto je krajně obtížné přijít na tomto poli s něčím novým, jiným a lepším.
Když to shrnu, jelikož Dejvické divadlo samo o sobě funguje, chodím na ně často a rád, herci jsou to výborní a sehraní, domnívám se, že vyznění filmu ovlivnil jednak slabší scénář, jednak problém s přenosem atmosféry živého představení na plátno. Existují i 100x horší filmy, třeba podobný „prázdninový počin“ Poslední plavky s Petrem Čtvrtníčkem v hlavní roli. Ovšem u herců Dejvického divadla a u pana Krobota jsem čekal, že to bude něco výjimečného. Proto to částečné zklamání. Paní Spáčilová film ohodnotila jako lehce nadprůměrný, já to na víc jak na průměr nevidím.