Popis / Obsah / Info k filmu SalomeVysoce artistně pojaté filmové zpracování slavné hry Oscara Wildea Salome v produkci i hereckém podání Ally Nazimové časopis Photoplay nadšeně označil za „skleníkovou orchidej dekadentní vášně". Diváci setrvali v realitě.
Jazykový kořen hebrejského jména Salome označuje mír. Přispěním převládající křesťanské tradice je žena tohoto jména vnímána jako ztělesnění ženské svůdnosti, doprovázené chladnou krutostí. Oscar Wilde ve stejnojmenné tragédii o jednom dějství z roku 1891 dráždivou zápornost Salome ještě interpretačně zesiluje až k pojmu femme fatale, jenž byl módní metaforou konce období dekadence. V jeho pojetí Salome shledá perverzní zalíbení v Janu Křtiteli. Ten však odmítne její polibky a Salome si výměnou za svůdný Tanec sedmi závojů vymíní od vládce Heroda Antipy starcovu hlavu na stříbrném podnose. Podle Wildea jde o její pohnutku (nikoliv o politické manévrování její matky) a právě tím, jak se autor ve své interpretaci biblického příběhu soustředí na postavu Salome jako na sebestřednou ženu prahnoucí po moci, samolibě zneužívané k manipulaci druhých, činí z ní osudovou ženu.
Oproti biblickému pojetí dosahuje Wilde bohatší eroticky významové vrstevnatosti. Posun je i v Tanci sedmi závojů, jenž Salome tančí nejen pro Heroda, ale pro všechny přítomné, včetně osobního uspokojení. Není proto směrován jen k tradičnímu mužskému zevlujícímu pohledu, nýbrž k utkvělým pohledům všech přítomných, čímž naplňuje potřebu rozkoše sytit se, vstřebávat a být uchvácen fyzickou krásou, opět nesenou ve zřejmých homoerotických valérech. Alla Nazimová, herečka ruského původu, tvořící v duchu Stanislavského metody, a diva scén Broadwaye, zůstává zcela věrná Wildeovu pojetí včetně výtvarného výrazu, který v autorském provedení Natachi Rambové důsledně sleduje estetiku stylu Aubreyho Beardsleye, původního ilustrátora knižního vydání hry.
Hudba: Tomáš Palucha
Navzdory jménu nejde o jedince, ale o dvojici hudebníků. Jan Tomáš a Libor Palucha spojili svá příjmení v jedno jméno a zrodil se Tomáš Palucha, pódiové alter ego muzikantů libujících si v ambietních noisových stěnách, kytarovém minimalismu a melancholických post-rockových náladách. Jejich atmosférická hudba má ostatně k filmům blízko - vystoupení doplňují projekcemi filmových esejí Wernera Herzoga. Svou hudbu zakonzervovali na začátku letošního roku do desky Špinavá hra, již vydali pouze na kazetě.
Věroslav Hába, Zeněk Blaha, LFŠ 2014
oficiální text distributoraNový publicista: Nelíbí se vám tento obsah? Chcete napsat lepší? Tak neváhejte a klidně
napište