Obsah filmu Zloděj z Bagdádu
Bagdádský Kalif vyzývá mladé muže, aby se utkali o ruku jeho krásné dcery Jasmíny. Jedním z uchazečů o princezninu ruku je i princ Taj. Na cestě ho ale přepadnou banditi, a tak do Bagdádu přijíždí hladový a bez peněz. Darebný zlodějíček a rádoby přítel Hasan pomáhá Tajovi dostat se do paláce. Vše vypadá dobře, dokud do města nepřijede zlý Jaudar, který Taje nařkne z podvodu. Od této chvíle začíná bitva vtipu, chytrosti, kouzel a statečnosti.
oficiální text distributora
TIP: Nastavení pořadí obsazení si můžete nastavit
zde >>
Nejnovější komentáře k filmu
Hodnocení: 3 / 10
Přidáno: 14.3.2011
dobry vecer,zdravim vsechny uzivatele,jsem novackem jak na pocitaci,tak na internetu.Pekne prosim,poradte mi jak shlednout nebo koupit film zlodej z bagdadu.Predem velmi pekne dekuji s pozdravem dadatuli.
Hodnocení: 6 / 10
Přidáno: 7.8.2008
Příběhy Tisíce a jedné noci, největší zdroj pro mnoho generací exotikou dýchajících příběhů, zde se vytvořil předobraz jak má vypadat příběh z dálného východu, plný chrabrých princů, zlých vezírů, lstivých kalifů, kouzelníků a krásných princezen. Příběhy milované velkými i malými, které okouzlili čtenáře na celém světě, vždyť největší trikový mág Ray Harryhausen je miloval natolik, že kvůli nim se z něj nestal jen pouhý tvůrce vizuálních efektů v cizích službách, ale člověk jenž tvoří filmy pro své potěšení, podle svého, tak je miloval a to je i důvod, proč se na plátna kin v 70. letech s velkou pompou vrátil námořník Sindibád.
Klasický příběh vyprávějící o chrabrém následníku trůnu, který vyrazí ucházet se o ruku princezny Jasmíny, cestou je však přepaden zrádnými nájemnými vrahy, které na něj poštval zlý vezír, jenž se mezi tím chopil moci a sám má zálusk na princezninu ruku, avšak netušil, že princ útok přežil a jako nuzný pocestný vstupuje do Bagdádu, kde rychle přijde do konfiktu se zákonem, naštěstí pro něj, jej zachrání místní podvodník, z něhož se vyklube nejlepší druh do nepohody a i přes varování doprovází prince do paláce (šaty samozřejmě si opatřili za pět prstů), zde princ spatří krásnou princeznu, o kterou se ucházejí ještě dva další králové a proradný vezír, ten byť je zaskočen jeho přítomností, dokáže situaci otočit ve svůj prospěch, bůh má rozhodnou, zda je princ tím za koho se vydává, v šermířském duelu však princ prohraje, neboť vezír je nesmrtelný, pouze zničení jeho duše jej může zahubit, ta je ovšem nenalézá v jeho těle. Kalif by nejradši dal svou dceru vezírovi, neboť spojení dvou mocných měst, by bylo jen dobře, avšak Jasmína jej přemluví, ať dá nápadníkům splnit jeden úkol a to, nechť přinesou to "nejcenejší na světě". Všem divákům je naprosto jasné jak příběh dopadne, princ získá ruku své vyvolené, zlý vezír je pozásluze potrestán, zbylí dva nápadníci se vrátí domů s nepořízenou, láska zvítězí nad zlem, tak jak to má být.
Příběh pojednávající o zloději z Bagdádu je mezi filmaři velice populární, jinak by totiž nevzniklo tolik verzí, ty dvě nejslavnější natočili američané v letech 1924 a 1940, obě patří mezi největší klasiky, osobně jsem je neviděl, pouze verzi z roku 1960 se Stevem Reevesem, která mu byla ušitá rovnou na tělo, tato verze byla natočena anglickými filmaři pro televizní obrazovky, ale ve spoustě států šla do biografů, našeho státu nevýjimaje, na druhou stranu, to za komunismu nebylo nic zas tak ojedinělého. Bohužel televizní podhoubí je na filmu znatelně znát, film má naproto skvostné obsazení, hlavní role ztvárňují herci ve svých nejlepších letech, Kabir Bedi jako hlavní hrdina, Roddy McDowall jako zloděj Hasan, atd atd. Režie se ujal ostřílený televizní harcovník Clive Donner, který má na kontě i slušného Alfréda Velikého, avšak televize disponuje pouze omezenými zdroji, takže asi největší část rozpočtu padla na gáže herců a zbývající prostředky už moc ohromující nejspíše nebyli.
Nejhorší práci odvedl architekt, stavby prozrazují až příliš svůj papundeklový, navíc jsou nevýrazné, nezajímavé a trůní sál je příkladem, jak by neměl vypadat, působí jak z výpravněší české televizní pohádky, což není moc velká sláva o tricích nemluvě, město je prezentováno nedobrou zadní dokreslovačkou, proti nimž nic nemám, právě naopak, ale cokoliv se dělá, musí se dělat pořádně, stačí vzpomenout na Ben Hura, ale tady katastrofa, navíc pokud dvě špatně provedené věci zkombinujete, jejich nedokonalost ještě více vystoupí na povrch, to se právě stalo u ono zmiňovaného sálu, z něhož má být majestátní pohled na kopule města, provedení opravdu hodné české pohádky. Lepší práci odvedl kostymér, jeho návrhy jsou pěkné, zdobné, nepůsobí příliš kýčovitě, jen uniformy palácových stráží se mi moc nelíbily.
Hudba Johna Camerona nedosahuje kvalit Miklose Rozsy (veze z roku 1940), spíše ji vnímám jako verzi z roku 1960, kterou ohudebnil Carlo Rustichelli, na Rustichelliho hudbě mi vadili jeho komediální pasáže, jenž se nepříjemně tloukli s nádhernou hrdinskou hudbou, o jeho úchylce strkat do každé kompozice syntezátory, ani nemluvě a ty mi vadily u Camerona, byli špatné a rušivé. Ostatní triky nejsou příliš nápadité, koně i koberec lítají pomocí zadní projekce, džin je hraný hercem ve zvláštní dekoraci, tady bych ocenil tvůrce, protože džin není ten klasickej usměvavej, rozpustilej dědula, ale naopak zlá bytost, která splní obligátní tři přání, až poté, co ji princ Tádž dokáže pomocí lstí oklamat a přinutit vrátit se do lahve.
Na závěr musím pochválit vynikající český dabing.