- Takže já jsem JAKO tvůj děda.
- Ne, ty jseš můj pravej děda.
- Jak to?
- No, když Lubošova máma je moje nevěsta ... NE ... moje máma je Lubošova nevěsta, tak ty musíš bejt můj děda...
Anna: Vy jste pěkný podvodníci.
Děda: (v kostýmu vodníka) Já, ne, já jsem jen vodník.
Anna: Proč se ta voda nehřeje?
Děda: Protože netáhnou kamna
Anna: Proč netáhnou kamna?
Děda: Protože je komín nakřivo.
Anna: A proč je komín nakřivo?
Děda: Krucinál, to je cavyků s jedním vykoupáním...
Děda: Snad se ten kluk nebude koupat ve vaně?
Anna: (drhne necky) U vás je zvykem říkat neckám vana?
Děda: U nás je zvykem vlízt si pod pumpu.
Anna: Aha, tady ještě vládne středověk.
Děda: Co tím chceš říct - NAPŘÍKLAD?
Anna: Že se tu neuklízelo od třicetiletý války - NAPŘÍKLAD.
Děda: Vnuka jsem si vždycky přál, ale pořádnýho - žádnou bábovku.
Vašek: Já nejsem žádná bábovka
Děda: To jseš - a NADÍVANÁ.
Anna (vidí Vaška pod pumpou, jak se klepe zimou): To není děda, to je Herodes...
Luboš: Spousta lidí si myslí, že horolezci jsou blázní.
Vašek: To já teda jsem!
Luboš: To vidím. Sypeš si do čaje sůl...
Luboš vypráví o výstupu na vrchol Annapurny:
Luboš: Připadal jsem si jako Bůh.
Vašek: Já budu taky bůžek ale mamina o tom nesmí vědět.
Luboš: Nejseš ty náhodou malej brepta?
Vašek: Náhodou velkej.